Ján Pohronský, pôvodným menom Ján Pemer. Po absolvovaní meštianskej školy v Brezne (1924) sa vyučil za fotografa. Pôsobil ako pisár na notárskom úrade v Gočove, v rokoch 1929 – 1938 súdny úradník v Spišskej Starej Vsi, v rokoch 1938 – 1944 a 1948 – 1949 v Brezne, v rokoch 1944 – 1946 v Košiciach, v rokoch 1949 – 1959 v Žiline, v rokoch 1959 – 1968 bol právnikom na podnikovom riaditeľstve Slovenskej knihy v Žiline, kde od roku 1968 žil na dôchodku. Napísal zbierku ľúbostne ladených a rodným krajom inšpirovaných veršov Úroda pod krížom (1942), romány Niet ďalej cesty (1947), Serpentíny (1951), novelu Dievča z Poľska (1972), romány Ohne nenávisti (1975), Strmý vietor (1980), spomienkovú knihu Šantivé roky (1976), poviedkovú knihu z poľovníckeho prostredia Krutosť a neha (1977) a román Gangsterská balada (1988).