Viera Benková ukončila základnú školu a gymnázium (1957) v rodisku, v Báčskom Petrovci. Na Filologickej fakulte v Belehrade vyštudovala (1971) český a slovenský jazyk a literatúru. V roku 1962 sa ako štipendistka Petrovskej obce zamestnala v novinách Hlas ľudu, kde pracovala ako stály člen redakcie do roku 1967, neskôr ako externá spolupracovníčka do roku 1975. Členkou redakcie literárneho časopisu Nový život bola v rokoch 1965-1978. Keďže sa s rodinou roku 1969 presťahovala do Belehradu, od roku 1975 pôsobila v slobodnom povolaní. Roku 1980 sa zamestnala v Slovenskej redakcii Novosadského rozhlasu, kde pracovala do roku 1992. Po odchode do dôchodku sa presťahovala z Belehradu do Petrovca.
Spolupracovala s mnohými juhoslovanskými novinami a časopismi. Prekladala básne a poviedky zo srbčiny, slovinčiny a češtiny do slovenčiny. Niekoľko rokov bola externou spolupracovníčkou novosadských novín Dnevnik, kde pôsobila ako členka súbehovej komisie o krátku poviedku.
V roku 1967 ju prijali do Zväzu spisovateľov Juhoslávie a v roku 1985 aj do Spolku spisovateľov Vojvodiny. Niekoľko rokov bola členkou Zhromaždenia a spolupracovníkov Vydavateľstva Stražilovo v Irigu a Novom Sade. Pôsobila aj v správe literárneho stretnutia Brankovo kolo v Sr. Karlovciach. Kým pôsobila v rozhlase, zaujímala sa o každoročné vypisovanie súbehov o rozhlasové poviedky a rozhlasové hry pre deti. Na dôchodku spolupracuje aj s Obecným rozhlasom, kde je dodnes spolupracovníčka a dlho rokov bola aj podpredsedníčka Miestneho odboru Matice slovenskej v Petrovci, kde pôsobí aj dnes V rokoch 1983-1993 pôsobila i v Kultúrno-umeleckom spolku Pavla Jozefa Šafárika v Novom Sade.
Uverejňovala v mnohých literárnych časopisoch v Juhoslávii a na Slovensku, Rumunsku, Bulharsku, Taliansku. jej tvorba je zastúpená v antológiách v Indii, Švédsku, v esperante v Brazílii ako aj v Juhoslávii. Od roku 1990 je aj členkou Spolku slovenských spisovateľov v Bratislave. Žije v rodisku.